SALÒ Eller: Sodomas 120 dage
1944-45, Norditalien under nazist-fascistokkupationen
Deres Excellence.
Hr. præsident.
Biskop.
Alt er vel, som gøres uden mådehold.
Fart på! Ind med jer!
Flygter du?
Claudio! Dit halstørklæde!
Min stakkels søn!
Gå din vej.
Beklager, det var en ordre.
Det der opnår De ikke noget ved.
Ved at ægte hinandens døtre, bliver båndene mellem os stærkere.
De, hr. præsident, tager til hustru Hans Excellences datter Tatiana.
Jeg gifter mig med præsidentens datter.
Og mine to døtre går til Hans Excellence og min bror biskoppen.
Alle forberedelser er gjort. Alter klart, vi kan gå i gang.
"I lunden unge piger knoppes uden anelse om deres skæbne."
"Lytter til radio, drikker deres te, ved ej, at snart er ej frihed mere."
"Borgerskabet viger ikke tilbage for slagtningen -
- skønt ofrene er deres sønner og døtre."
Opstilling, drenge! Skynd jer.
I lige rækker.
- Hvad hedder den her? - Claudio Cicchetti.
- Hvad hedder du? - Franco.
Jeg tænkte nok, han ville interessere Dem. En pige hjalp os.
Fjolset ventede på et stævnemøde. Han blev bundet ind i en sæk!
- Hvad hedder du? - Sergio.
- Skal vi se rigtigt på dem? - Tag tøjet væk.
Vi har set nok.
Lad herrerne passere. Flyt jer.
Den her er Lamberto Gobbi.
Og den der Cano Porto.
Og her Umberto Chessari.
Se på ham, mine herrer.
Jeg lå i baghold i to uger for at fange ham.
Men jeg fik ham!
Angelo Scardicchio, Walter Cicala, Romeo Bertelli, og det her...
...er Ferrucio Tonna, fra Castelfranco.
- Hans familie er i oppositionen. - Udmærket.
Ham med det krøllede hår hedder Tonino Orlando.
Det behøver De ikke at sige.
I to år har jeg ventet. Og nu er han her.
Deres Excellence, hjælp mig, jeg beder Dem!
Hans far er dommer som jeg. En højt anset mand, ikke sandt?
Det bliver ikke nødvendigvis mig, der plukker din rose.
Det spørgsmål afgøres til sin tid. Så får du at vide, hvem æren tilfalder.
Eva! De venter på dig!
Forsøg at opføre dig ordentligt.
Værsgo.
Skynd dig, min ven. Vær ikke genert. Ingen vil dig ondt.
Vis herrerne dine yndigheder.
Har De set mage til skønhed?
En udsøgt lille bagdel. Fast og rund.
Bryster, der kan vække en døendes brunst.
Meget sød. Tag en anden ind.
Kom straks, signora! Herrerne venter.
Du gode Gud...! Signora!
Lad mig tage hjem.
Hun hedder Albertina. Faderen er professor i Bologna. Men...
For at få hende ud af klosterskolen måtte vi "overtale" to nonner...
- Du foretrækker vel os for nonner? - Det ved jeg ikke endnu.
Vi venter utålmodigt. Klæd hende af.
Et øjeblik.
Ingen af os bemærkede defekten. Hun er så sød.
Før hende væk.
Hvis du bringer skam over mig, vil du fortryde det. Jeg kender dine tricks.
Se ikke på tårerne. Hun var ude med moderen-
- og det fjols prøvede at beskytte hende.
Vi skubbede hende i floden. Datteren bevidnede selvfølgelig drukningen.
Først var de ni drenge, nu kun otte.
Hør, ved nogen forskellen mellem tallet 8, "nej-nej" og min familie?
- Vi giver op. Hvad er forskellen? - 8 er 2 gange 4.
- Og "nej-nej" er 2 gange imod. - Og familien?
Udmærket, tak.
Vi kan gå ind med det samme. Alter forberedt, som De ønskede.
Hør efter, usle kryb. I er her for vores fornøjelses skyld.
Forvent intet godt her, som frihed eller idiotisk medlidenhed.
Her er vores vilje den eneste lov.
Ingen ved, at I er her.
For verden udenfor er I allerede døde.
Dette er de love, I nu skal leve efter.
Hver dag præcist klokken otte samles selskabet i samlingssalen.
Den sal, vi kalder orgiesalen, hvor vore fortællere underholder os.
Hver enkelt med fortællinger om et bestemt emne.
De fire venner har ret til at afbryde, så ofte de vil.
Formålet med fortællingerne er at tænde vores fantasi.
Alle former for lyster er tilladt.
Efter middagen følger ritualer af den slags, som oftest benævnes orgier.
Samlingssalen er opvarmet.
De tilstedeværende skal klæde sig derefter.
De skal ligge på gulvet og agere som dyr.
Bevæge sig rundt, blande sig to og to... og flere...
Og begå incest, hor og sodomi.
Sådan bliver dagsprogrammet, til vi giver andre ordrer.
Jag tjenestefolkene væk!
Den mand, der har normalt samleje med en kvinde -
- straffes med tabet af et lem.
Religiøs virksomhed er absolut forbudt. Brud på denne regel -
- straffes med døden.
Før dem ind.
DE BESATTES KREDS
Jeg fødtes i en pigepension, hvor min mor var tjenestepige.
En dag spurgte min søster, om jeg kendte professor Gentile.
"Nej", svarede jeg.
"Han venter udenfor og vil vise dig noget fint, han også har vist mig."
"Løb ikke din vej, dit fjols!"
"Lad ham gøre det, du får penge." Jeg løb ud til professoren -
- men troede ikke, det var sandt. Han spurgte, om jeg havde travlt.
"Jeg skal ordne stolene," sagde jeg. "Det gør din søster."
"Jeg har noget at vise dig, som du aldrig før har set."
Vi gik ind i et rum, og han låste.
Så tog han en enorm penis frem af bukserne.
"Sig mig," sagde han, mens han onanerede...
"Har du før set sådan en penis? Jeg har vist alle pigerne den."
Han tog min hånd. "Lad dine fingre stimulere sæden, som skaber os."
"Jeg vil sprøjte den ud i pigers ansigter."
"At se den løbe ned ad en pigekind, er en nydelse, du nu skal give mig."
Der kom en kæmpeladning, noget hvidt, der gjorde mig fuldstændig våd...
- ...fra top til tå. - Et øjeblik, frue!
De skal beskrive alle detaljer. Uden dem blive vi næppe pirret -
- af Deres historier, hvilket vi vil. Det er derfor, vi lader Dem fortælle.
Min herre, jeg forstår betydningen af at tage alle detaljer med -
- og ikke udelade noget, der kan virke ophidsende.
Især rørende menneskers natur, særlige nydelser eller ren lyst.
Jeg har forsøgt at gengive alle detaljer.
Gå dybere. De giver ingen detaljer om størrelsen på professorens penis.
Eller om udløsningen, dens konsistens.
Følte han på Deres bryster eller kønsorgan?
Kærtegnede De ham på en eller anden usædvanlig måde?
Kort sagt... Glem ingen detaljer!
Det skal jeg huske. Jeg skal ikke skjule noget.
- Skal jeg fortsætte? - Et øjeblik.
Undskyld, jeg vil lade den her mærke min alders stivhed.
Kort efter min 17-års fødselsdag -
- da jeg og en veninde besøgte professoren -
- fandt jeg en af hans kolleger hos ham.
De to mænd førte os ind, og professoren sagde til den anden:
"Geffredo, sagde jeg ikke, at hun var en lille skønhed?"
"Ja, hun er virkelig lige så sød, som du sagde. En rigtig perle."
Så tog Geffredo mig på sit skød, gav mig et kram og et stort kys.
"Hvor gammel er du, min dukke?" "17 år, hr. professor."
"Gud velsigne dig! Kun 50 år yngre end jeg."
Så kyssede og kærtegnede han mig endnu mere.
Den anden tilberedte imens en slags drik.
De fik mig til at drikke og sagde, den ville gøre mig tissetrængende.
Venligt sagde han: "Min lille skat, jeg vil bare have, at du tisser -
- sammen med mig. På mit værelse."
Ned på knæ!
Jeg vil have drengen straffet. Hårdt!
Vi står til Deres rådighed, herre.
Han er ikke kun uduelig, han forsøgte også at flygte.
Så tag en anden. De kan tage en af vores, hvis ingen anden passer.
Nej, tak.
Anstrengelsen ville blive for stor nu.
Lige før havde et strejf af hånden været nok. Nu er potensen væk.
Den, der har oplevet samme skuffelse, kan forstå mit raseri.
Den eneste trøst, jeg vil have, er, at krybet får strengest mulige straf.
Jeg beder Dem tage Dem af udyret.
Jeg kan måske stå til tjeneste... Jeg behøver ingen instruktioner.
Nej, det hjælper mig slet ikke.
De burde vide, at til tider er der ingen glæde at få i en kvindes anus.
Jeg venter. Lad Signora Vaccari fortælle videre.
Det gik godt. Professoren kunne synke hver en dråbe fra min blære.
Straks sprøjtede hans store organ. Det løb ned ad mig som tårer af blod.
Da indså han, at når røgelsen brændte på alteret, kunne afguden ikke -
- længere inspirere til samme ekstase, som havde behersket ham indtil da.
Næsten uden et tak, lagde han ti lire i min lomme -
- og skubbede mig ud af værelset.
Den dreng kan ikke onanere. Han må have nogle lektioner.
Man skulle tro, han aldrig havde set et mandslem før.
Mine herrer, jeg tvivler ikke på -
- at på to uger vil fru Vaccari gøre disse jomfruer til prima ludere.
- Intet er så smitsomt som ondskab. - Jeg er ikke enig med Dem.
Kun et fåtal opnår at være onde. Få synder uden pludselig passion.
De er altid ulykkelige og angrer om morgenen det, de gjorde aftenen før.
- "Til sidst kom den dag..." - "...da jeg var blevet et svin".
"Jeg prøvede stødtænderne på træernes bark og så ekstatisk på trynen."
Umberto! Franco! Se! Hvad synes I? Fin, hvad?
Drenge, drenge! Se!
Rinaldo, din tur. Se godt efter.
Meget smukt.
Claudio! Bruno! Se...
Se denne skønhed.
Efisio!
Det er min tur!
Min tur nu! Stil den ind!
Giuliana, Eva...
Graziella, Doris, Renata... Kom her, alle sammen.
Skynd jer.
Herrerne er misfornøjede med jer.
Det første, I skal lære, er at lege med en penis. Du!
Ned med dig!
Kom så!
Tag fat i den!
Op og ned, op og ned...
Hold hårdere.
Stryg på undersiden med den anden hånd.
Idiot! Man skal gøre sådan her.
Nu er pigerne også kun otte.
Jeg kan en historie om tallet 8, som I måske vil høre.
Der var to venner. En havde held i kærlighed, den anden uheld.
Den første plagede den anden om et dobbeltstævnemøde.
Da de mødtes, var det helt mørkt. De forsøgte at se hinanden, følte...
Til sidst kom de til en bar, hvor der var lys.
Vores helt fik et chok, da han så den pige, hans ven havde skaffet.
"Hvor gammel er du?" "16", sagde hun. "Du ville jo have en dobbelt otte?!"
Musik! Signora Vaccari, en ny historie!
For at stimulere os til nye oplevelser.
Jeg var ni år, da min søster tog mig til Milano og Signora Calzecchi.
Hun så nøje på mig og spurgte, om jeg ville arbejde for hende.
"Jeg vil gøre hvad som helst, hvis lønnen er god", sagde jeg.
Inden en time var gået, var jeg begyndt.
Først kom en rund herre, der vurderede mig fra top til tå.
Han hed Vaccari. Jeg låste døren og viste kussen, den dyrebare!
Han så med afsky og sagde: "Jeg vil ikke se noget så værdiløst!"
"Jeg er ikke interesseret i din vagina! Jeg vil ikke se den!"
Så jeg dækkede mig til og ventede på sengen.
"De dumme ludere kan ikke andet end at vise deres grimme kusser."
"Det tager en time, før jeg kan blive ophidset igen."
Så viklede han mig ind i et lagen som en mumie i Faraos grav.
Kun min bagdel var synlig.
Først kærtegnede han den ømt, spredte lårene og samlede dem igen.
Så begyndte han at slikke og ville aldrig holde op.
Han lagde sig på knæ og tvang penis ind mellem mine alabastlår.
Hans bevægelser blev voldsommere, til sidst krampelignende.
"Sikken herlig røv, sikken dejlig, stram muskel!"
"Snart sprøjter jeg i den." Det gentog han igen.
Jeg så ham aldrig igen.
Deres første kunde, Vaccari, havde en udsøgt smag, som ikke mange deler.
Jeg tror, at hyldesten af det bageste alter -
- er mere glødende end røgelsen ved det andet.
Et spørgsmål af stor interesse for hele selskabet her.
Hvilken metode er sikrest til at bestemme -
- en dreng eller piges sande seksuelle tilbøjelighed?
Den eneste måde er at masturbere hver eneste plet på kroppen!
Vi finder de unge, vi er usikre på, og fastslår deres tilbøjelighed.
Mens vi er så engagerede i vores eksperiment-
- er Guido og Vaccari ligeglade med deres kroppe.
- Deraf drager jeg visse slutninger. - Lad os høre dine reflektioner.
Vi fascister er de eneste sande anarkister-
- når vi først behersker staten. Den eneste sande anarkisme er magtens.
Men se på dem! Deres obskøne optræden-
- er som en døvstums tegnsprog, en hemmelig kode, vi ikke kan knække -
- hvor stor magt, vi end har. Ingen af os. Og intet kan gøres ved det.
Udvælgelse er eneste mulighed. Vi må begrænse vor pirring til en detalje.
Det lykkedes for mig. Han kom! Nu er han mand!
Godt. Udmærket. Lille Sergio, vi er stolte af dig.
- Og den her er nu kvinde. - Nu er vort første par skabt.
Godt, Sergio. Du har bevist, at du er mand.
Hun er din belønning.
Træd frem!
Påskøn disse herrers velsignelse af dette privilegium.
Vi vil højtideligt fejre jeres bryllup.
Sikken lækkerbid.
Sikken lille luder.
Ud herfra! Luder! Ud!
Lad os nu genoptage den afbrudte ceremoni.
Tager du, Sergio, denne Renata til din hustru?
Tager du, Renata, denne Sergio til din ægtemand?
Jeg erklærer jer nu for mand og hustru.
Forsvind, alle sammen. Ud herfra!
- Gå ud, alle sammen. - Ud med jer. Hurtigt!
Også du!
Gå i gang. Med styrke! Er I ikke nygifte?
I kan frit udtrykke jeres følelser.
Nå? Hvad venter I på?
Kom i gang. Gør noget, idiot!
Nej, ikke det! Den blomst er reserveret til os!
Princippet for al storhed på jorden.
Et princip som flerfoldigt og uigenkaldeligt befæstes i blod.
Og hvis jeg ikke husker galt ...jeg tænker på skjaldens ord:
"Uden blodsudgydelse ingen tilgivelse."
"Ikke uden blodsudgydelse". Baudelaire.
Jeg må påpege, at det princip ikke findes hos Baudelaire -
- men i Nietzsches meget læseværdige "Til moralens genealogi".
Det findes hverken hos Baudelaire eller Nietzsche.
Ej heller i Paulus breve til romerne. Det er fra Dada.
Skønne skabning! Vil du have mine snavsede underbukser?
Mine gamle underbukser. Ved du, hvilket lækkeri det er?
Du ser min følsomhed for tingens sande værdi.
Mit højeste ønske, min engel, er at tilfredsstille dine begær.
Du skal vide, at jeg respekterer enhver smag, hvor speciel den end er.
De fortjener al respekt.
Enten fordi vi ikke kan bedømme dem -
- eller måske, fordi at selv de mest bizarre lyster -
- hvis de først analyseres, altid bunder i forædlingen som princip.
Dumme røvhuller, det er et spørgsmål om smag og finesse!
En anden dag sendte Madame mig til en kendt libertiner...
Jeg førtes til et rum med et udsøgt tæppe, kinesisk.
Nøgen fik jeg ordre til at kravle på gulvet som et dyr.
Han strøg mig over hovedet, som man klapper en hund, og sagde:
"Gad vide, om du er lige så hurtig og klog som mine hunde?"
Og han kastede to kastanjer ud i rummet og råbte:
""Apport! Dygtig vovse!"
"Det her kræver træning," sagde han.
"Vær ikke bange, de bider ikke. De glor bare i foragt."
Du har da to øjne at se med, ikke? Så se!
Tis nu!
"Din tæve! Afskum! Kælling! Mær!"
Og med et skrig af ekstase kom hans sæd på min ryg og mine skuldre.
Det var en fantastisk oplevelse. Han gik. Jeg klædte mig på -
- og fandt 26.000 lire i min lomme.
Kom... Kom.
Gode vovser, værsgo.
Spis nu jeres mad.
Godt. Ja, sådan.
Sådan!
Tag det så. Tag det!
God Vovse. Spis din mad.
Du skal også spise.
Din køter! Spis, sagde jeg!
Er Deres Excellence overbevist?
At se andre fornedres er en glæde. Når de ydmyges -
- indser jeg med inderligt behag, hvor meget bedre jeg er end pøblen.
Hvor mennesker er lige, uden forskelle, er der ikke sand lykke.
Viser de ikke engang barmhjertighed mod de dårligst stillede?
Det er givet, at intet måler sig med en privilegeret samfundsposition.
Kom og tag det! Spis nu.
Spis, spis...
Som afslutning vil jeg fortælle om minister Missirolis lyst.
Jeg kom til hans kontor klokken ti om morgenen.
Han smækkede døren i bag mig.
"Hvad skal du her, din tæve?!", spurgte han rasende.
"Hvem gav dig lov til at forstyrre mig?"
Ingen havde advaret mig på forhånd, så De kan forestille Dem -
- hvor skræmt jeg blev over den modtagelse.
Eva...
Jeg kan ikke mere.
"Jeg skal flå dig levende, din tøjte. Ja, du skal dø!"
Jeg kastede mig grædende for hans fødder, men uden virkning.
Han flåede tøjet af mig og rev det i stykker.
Det, der skræmte mig mest, var at se ham kaste tøjet på ilden.
Så stod jeg nøgen foran ham.
Ministeren havde aldrig set mig før.
Han kiggede længe på min bagdel.
Jeg troede, han ville kysse eller kærtegne den.
Men han havde andet for. Han strakte sig stift ud, halvt bevidstløs...
...i en stor lænestol...
...og fik udløsning...
...så spermen sprøjtede på mit brændende tøj.
LORTENS KREDS
Undskyld, må jeg foreslå noget?
Ville det ikke passe godt, inden De begynder, at vise os...
- ...Deres mest attråværdige ynder? - Jo, med største fornøjelse.
Alle er vel enige i, at denne bagdel er vores opmærksomhed værd.
Personligt har jeg sjældent set en bedre.
Tak, De er altfor venlige.
Tak for denne gunst. De kan begynde nu.
De værdsætter en bagdel. Selv ser jeg den som mit største aktiv.
Så min fortælling koncentrerer sig om den, med alle detaljer.
Jeg tror, den interesserer alle, især vores kære Præsident.
Jeg håber, han tillader mig en historie om en vis tilbøjelighed -
- der er hans egen. Den gav mig æren af hans bekendtskab.
Afslør ikke alle de slemme detaljer foran disse skønne jomfruer.
Kom nu! Lad os gå videre med historien.
De får ingen detaljer om min barndom. Som jeg viede til kropstugten.
Mit mål var at tilfredsstille selv den mest depraverede smag.
Snart var jeg blevet ekspert i denne svære kunst. Mit ry spredte sig.
Med min dygtighed opfyldte jeg hvert ønske hos mine fornemme kunder.
Jeg begynder med en pudsig historie.
Signora Evolo, som jeg arbejdede for -
- sendte mig hen til en kunde efter at have givet mig meget mad og laksativ.
Hjemme hos kunden, en gammel general -
- skulle jeg give ham ble på, som en baby.
Den slags påfund var jeg vant til. Jeg lagde ham på en seng og ventede.
Så fik jeg mavekneb. Han jublede og bad mig besørge foran ham.
Hvilket jeg gjorde. Han pludrede løs og klappede i hænderne.
Jeg måtte dyppe fingeren i min afføring og made ham som en baby.
Jeg fulgte nøje hans instruktioner. Min gamle kunde spiste med glæde -
- pludrende som en baby, og fik sin udløsning i bleen.
Jeg kendte en mand, der var værre. Hans påfund var mere udspekulerede.
- Vi venter os de bedste historier! - Javel. Jeg har mange endnu.
Som næste fortælling. Det skete i Verona.
En ung dreng opsøgte mig. Kunden ventede på et hotel.
En gammel adelsmand, kendt viden om for sin depravation og ondskab.
Situationen var en udfordring for mig. Men min mor var en plage.
Hun vrøvlede om bod og bedring. Grædende bad hun mig ikke gå derhen.
Jeg orkede ikke hendes bebrejdelser mere, så jeg dræbte hende.
Det var det eneste fornuftige.
Det, der ventede Dem på hotellet, var et vigtigt, uhæmmet orgie.
Det fortjente ethvert otter.
Det er vanvittigt at mene, at man er sin mor noget skyldig.
Skal vi være taknemmelige for hendes knald? Hun fik din løn dengang.
Også jeg måtte trækkes med en mor, der vakte afsky og had hos mig.
Så snart jeg kunne, sendte jeg hende til paradis. Hendes død -
- var den største glæde i mit liv. Jeg nød at lukke hendes øjne.
Hvorfor græder barnet?
Det er let at forklare. Deres ord mindede hende om hendes mor.
- Hun døde, da hun forsvarede hende. - Herligt!
Græder du over din mor, lille ven?
Kom, lad mig trøste dig. Kom hen til mig, lille ven.
Jeg venter, min skat Du er tryg i fars arme
Han holder dig tæt ind til sig
Hvilken chance! Signora Maggis historie kan straks opføres her.
Signore!
Jeg beder Dem respektere min sorg.
Jeg sørger over min mor. Hun ofrede livet og kommer aldrig tilbage.
Klæd straks den tæve af.
Nej! Så dræb mig hellere!
Så får jeg nåde for Gud. Dræb mig, men skænd mig ikke!
Denne mærs tuderi er det mest ophidsende, jeg har oplevet.
Dræb mig! Så slipper jeg for at se og høre alt dette forfærdelige...
De hørte, hvor hun påkaldte Gud!
Noter hende i strafferegisteret. Hun fortjener en forfærdelig straf.
Nu straks! Det værste! Dræb mig, så jeg møder min mor.
Ikke så travlt! Du straffes og skændes, når vi bestemmer det.
Tro ikke, du slipper på grund af dine tårer. De har modsat virkning.
Kom her, lille ven. Det er parat.
Ned på alle fire, din tæve.
Op med hovedet. Kom i gang og spis.
Tag skeen her.
Spis.
Du skal spise.
Spis! Spis!
Spis!
Spis lidt mere.
Hvor utålelig!
Se den dumme tøs. Hvilket liv, hvilken delikatesse!
En af mine venner elskede det.
Han svælgede hver dag i en gammel kones afføring. Stanken var udsøgt.
Jeg skaffede en 76-årig gammel kone...
...fuld af kroniske sår. Hun skulle rense sin mave.
Han fandt det udsøgt. Jeg fandt på en måde at gøre det endnu lækrere.
Enkelt. Man fremkalder fordøjelsesbesvær hos dem.
De behøver ikke engang spise noget, de ikke kan lide. Men fordærvet mad -
- giver en fin diarré! Bare de spiser hurtigt og på uregelmæssige tider.
Det må vi snarest prøve.
Kære præsident, jeg vil gerne høre historien om Deres første kontakt...
...med signora Maggi.
Hun bør fortælle efter Hans Nådes bryllup med kæresten Sergio.
Så kan De le på min bekostning. Den fornøjelse under jeg Dem.
Emnet for dagens historier motiverer en ændring af de vedtagne regler.
For at opnå den højeste glæde og nydelse af vor sammenkomst her -
- bør vi revidere en del af vore regler.
For eksempel sætte potter ind til vore gæsters afføring...
Hvem af os sagde, at intet måtte gå til spilde?!
Lad os indføre signora Maggis program -
- og lade vores kære præsident udleve sit inderligste ønske.
- Goddag, signora Castelli. - Undskyld... vi er ikke helt klar.
Jeg venter, til De er parat til mig.
Potterne, hurtigt. Skynd jer!
Få fart på!
Du kender vel vore regler?
- Undskyld... - Hvad hedder du?
Jeg kunne ikke gøre for det efter alt det modbydelige, jeg spiste i går.
- Hvad hedder du? - Doris. En af vores mest ulydige.
Så må vi notere hende sammen med de andre her på listen.
- Hvis er dette? - Mit. Værsgo.
Er det sådan, du adlyder vore ordrer? Slyngel!
Vis mig den rapkæftede drengs røv.
Du har også haft den frækhed at tørre dig!
Du skal få, hvad du har fortjent.
Vi er parat. Undskyld mange gange.
Jeg var optaget af pigen og kunne ikke overvåge ballademagerne her.
Herrerne ved, at Deres instruktioner er vores lov.
Og at vi adlyder enhver ordre med glæde.
Derfor har jeg sørget for, at de flinkeste mades korrekt.
Ifølge det system, jeg beskrev.
Ved dette højtidelige bryllup kan vi nu nyde de største lækkerier.
Alle vore piger har hele dagen undladt at forrette deres nødtørft.
Ligesom De har forlangt.
Dette har de nu frembragt. Lad ceremonien begynde.
Så præsenterer jeg monstrøsitetens gudelige essens i gentaget handling:
Ritualer.
Snart vil vi se, at ingen delikatesse er mere stimulerende.
Det pirrer sanserne og giver ny styrke til prøvelserne, der venter.
Spis... Spis nu, min smukke brud.
Spis. Jeg vil have dig stærk til vor kærlighedsstund i nat!
At indånde luft uden duft og karakter er en forbrydelse mod sanserne.
- Eva, jeg kan ikke... - Så bed til den Hellige Jomfru.
Carlo!
Gør sådan her...
Kan du nu sige: "Jeg kan ikke spise ris."
- "Jeg kan ikke spise ris." - Så spis lort!
Det, jeg nu vil fortælle, handler om selveste guden Cupido.
Som De har gættet, er der en hentydning til vor herlige præsident.
Jeg blev forbavset over de sofistikerede tilbøjeligheder -
- jeg fandt hos så ung en person. Tilbøjeligheder...
...som nu i detaljer klarlægges gennem min fortælling.
Befriet for min mor blev livet mere glædesfuldt.
Jeg kunne gøre, som jeg ville, med alting.
Damen, jeg var hos, præsenterede mig for libertineren, jeg har omtalt.
Hans særpræg kan synes sælsomt, men det må De selv bedømme.
Jeg blev sendt til hans hus uden for Rovigo.
Jeg blev vist ind i et rum, der var næsten helt mørkt.
Der var en stor seng med en mand i. Der stod også en kiste.
"Hvorfor står De der," stønnede min kunde, denne libertiner.
"Jeg er døende, og jeg kommer aldrig op herfra, men jeg nægter at dø -
- før jeg endnu en gang har hyldet den lyst, jeg ærer og tilbeder."
"Det, jeg tilbeder er anus, og nu, hvor jeg skal dø -
- vil jeg dø med læberne mod en."
"Når jeg har forladt denne verden, skal De straks lægge mig i kisten."
"Pak min krop ind i ligklædet og luk kisten."
"Jeg insisterer på, at De adlyder mine ordrer præcist."
"I denne yderste smerte vil jeg nyde det eneste -
- jeg elsker og værdsætter. Kom, kom."
Hans stemme peb og rallede.
"Skynd Dem, jeg lever kun nogle få minutter endnu."
Jeg gik hen til ham med nøgen bagdel og viste ham, hvad han ville se.
"Hvor er den vidunderlig. Nu kan mit liv ende."
"Aldrig har jeg set en mere fristende anus."
Han kærtegnede den, åbnede den, undersøgte den.
Han kyssede den kærligt, legede med den, som om det gav ny styrke.
Så bad han mig tømme tarmen for hele dens indhold.
Jeg adlød, uden forlegenhed.
"Nu kan jeg dø", sagde han og vred sig i dødskamp på sengen.
"Den sidste time er kommet." Dermed udstødte han et dybt suk.
Han blev stiv. Kroppen stivnede i kramper.
Stå over mig. Tis nu.
Skynd Dem!
- Jeg kan ikke. - Tis nu.
"Jeg kommer...!" "Ud, din luder, ud!"
Han spillede ikke længere, men var rasende.
Få mennesker har den lykke at kunne nyde vellyst -
- og dog vide, hvornår det slutter.
Sådan...
Jeg er klar nu.
En pludselig vrede, der overvældet dem, når illusionen forsvinder.
Ulempen ved kærlighed er behovet for en partner!
Denne libertiner kunne kunsten at spille en dobbeltrolle.
I dette tilfælde både bødlens og offerets.
Min søster kendte engang-
- en embedsmand i statens tjeneste, tyk som en gris -
- og afskyelig grim.
Han havde en potte, som de kunne sidde sammen på.
De forrettede deres nødtørft samtidigt.
Bagefter gravede han i potten, blandede det godt og spiste at det.
Min søster sagde, at dette -
- og synet af hendes anus gav ham udløsning.
Fortæl! Havde Deres søster en smuk bagdel?
Døm selv, når De har hørt dette:
En kunstner fik bestilling på at male en Venus med et skønt analområde.
Han valgte hende som model efter at have set alle bagdele i Italien.
Han fandt ingen på højde med hendes.
- Hvor gammel var hun da? - 15 år, hertug.
Jeg bliver nysgerrig. Lad os holde en konkurrence om den dejligste røv.
En god ide. Jeg er ekspert på det område.
Deres Excellence, giver dette Dem ikke en særlig ide?
- Måske. - Er De ikke færdig? Kom!
Et øjeblik endnu.
Sodomitternes kønsakter er de mest virkningsfulde -
- da de indebærer menneskeartens død. De hykler sociale normer...
- ...og samtidig overskrider de dem. - Mere monstrøs end sodomittens akt...
- ...er dog bødlens. - Rigtigt.
Fordelen ved sodomittens akt er, at den kan gentages.
De skal få at se, at mordets ritual kan gentages.
Vi er parate, mine herrer!
Sluk lyset.
Her er mit mesterværk.
Et øjeblik.
- Før vi begynder, har jeg et forslag. - Fortæl.
Vi har ikke bestemt prisen til vinderen-
- i dysten om, hvis bag bedømmes som den bedste. Hør nu mit forslag.
Den, hvis røv vinder, det vil sige er smukkest, skal straks dræbes.
Strålende!
Nu ved vi ikke, hvis røv det er. Vi kan være upartiske.
- Glimrende tænkt. - Tak, Deres Excellence.
Hvis vi ved, at bagdelen tilhører en dreng frem for en pige -
- kan vores beslutning påvirkes.
- Det er nødvendigt at være objektiv. - Nemlig.
Dette skaber en fælde, jeg helst vil undgå.
Da jeg foretrækker mænd, er det svært at tænke sig noget andet.
Forskellen mellem en drengerøv og en pigerøv er enorm.
- Det er umuligt at vælge. - Jeg forstår.
Historierne viser, at konklusionen må være: Af og til kan en pige...
- ...foretrækkes frem for en dreng. - Lad os prøve at være objektive.
Se denne skønhed. Se hudens elasticitet.
- Uden tvivl er dette vor vinder. - Jeg siger Dem ikke imod.
Men kan vi se igen på en, der helt faldt i min smag?
- Kan vi få lys her? - Så gerne.
Jeg synes ikke, denne står mål med den skønhed, jeg lige så.
Den er smukkest. Min personlige dom, men jeg følger flertallet.
- Jeg stemmer på Deres kandidat. - Jeg stemmer på hertugens kandidat.
Tre stemmer mod en, imod præsidentens valg.
Så giver jeg mig. Dog med begæring om -
- at min kandidat reserveres til mig ved bedækningen.
Enig. Lys...!
Nu får vi gådens løsning.
Det er Franchino!
Skyd!
Idiot! Troede du, døden ville være så let?
Vi vil dræbe dig tusinde gange. Til selveste evigheden ender!
Jeg vil fortælle om en mystisk kunde, jeg havde.
Hans specialitet lå tæt på emnet -
- for Signora Castellis fortællinger senere.
Manden, jeg taler om...
...attråede kun dødsdømte kvinder.
Jo nærmere de var deres dødsdag, jo mere betalte han.
Men han besøgte dem først, når dommen var afsagt.
Takket være sin høje stilling, hvorfor han kunne betale skyhøjt -
- undgik ikke en eneste ham.
Han havde imidlertid en særlig hensigt. Han undersøgte -
- deres bagdele, og de forrettede deres nødtørft foran ham.
Han var overbevist om, at det fyldigste og lækreste lort -
- var det, en kvinde udtømte i skræk, når hun hørte dommen -
- og vidste, at hun skulle dø.
BLODETS KREDS
Deres Højærværdighed. Vi er parate.
Dette bryllup skal fejres med pomp og pragt. Først Præsidenten.
- Han er den mest utålmodige. - Det kan jeg ikke nægte.
I uslinge.
Er her begravelse?! Parasitterne der laver ingenting! Vi har fest i dag!
Hyl af glæde. Le af glæde.
Idioter! I må gøre, hvad I vil, bare I ler!
Kom så, le nu!
Du der, kom så i gang. Dans, le og syng.
Le, sagde jeg, og vær glad! Hvorfor er I ikke glade?
Er det sådan, I adlyder os? Hvorfor står I to tavse?
Noter deres navne, Deres Excellence.
Da I elsker at græde, skal vi give jer noget at græde over...
- ...resten af livet. - Jeres meget korte liv.
"Goddag, hr. De vil vel betale lejen?"
- "Ja, hr." - "De vil vel betale lejen?"
- "Hvorfor haster det sådan?" - "Fordi jeg skal bruge penge."
- "Så må De tjene lidt penge." - "Jeg ved ikke, hvordan man gør."
- "Sæt hænderne i arbejde." - "Jeg kan ikke den slags."
- "Så må De arbejde som komiker." - "Jamen det er så svært."
"I så fald kan De måske skrive... vrøvl?"
"Har du fået fnat?"
- Jeg har et ærinde. Kommer straks. - Deres vilje er min lov.
Deres ven hernede er altid parat.
- Må jeg tale med Dem? - Selvfølgelig.
- Hvad vil De gøre ved mig? - Vi taler om det i morgen.
- Mange beslutninger venter i morgen. - Jeg ved om en hemmelighed.
En pige bryder Deres ordrer. Graziella har et foto under puden.
Giv mig fotografiet.
- Giv mig det. - Nej.
Giv mig fotografiet!
Jeg kan fortælle mere. Om hvad Eva og Antiniska gør om natten.
De bryder Deres love.
Elskede...
- Jeg overraskede jer, små ludere. - Så kan jeg ikke sige, hvad jeg ved.
- Tal, din tæve. - Ezie ligger med negerpigen hver nat.
Der er de!
Se her, I bøsser!
Du giver mig kvalme.
De, som blev nævnt, får et bånd i himlens farve.
I aner måske, hvad det betyder. Resten sparer vi, hvis de samarbejder.
- De må måske følge os til Salò. - Hvad har vi gjort? Hvad gør De os?
Det får I snart at se. Så ved I, hvor alvorlig jeres forbrydelse var.
Til min fortælling har jeg til hovedperson valgt et individ-
- der har optrådt i en del tidligere historier.
En mand i 40-årsalderen, kraftig, med et sexorgan som en hingst.
Desuden er han utrolig rig, meget mægtig, brutal og ond.
Med et hjerte af sten.
Han har et hus uden for Milano, som han benytter til sine forlystelser.
Ved hver fest skal der deltage mindst 15 unge piger -
- i alderen 15-17 år.
Først skal de præsentere sig helt nøgne tor denne libertiner.
Han tager på dem, beføler dem og undersøger dem grundigt.
Så skal de besørge i hans mund. Han sluger det ikke.
Efter han har udført disse ritualer med den største alvor -
- brændemærker han pigerne på skulderen med et nummer.
Efter disse forberedelser åbner han vinduet.
Han tager en pige, han synes om, stiller hende midt i rummet -
- med ansigtet vendt mod vinduet.
Så giver han hende et så kraftigt spark bagi...
...at staklen flyver hen over satyrens rede, ud gennem vinduet -
- og ned i en mørk kælder.
De vil snart forstå, at vor helt ikke kun kendte til -
- Nietzsche, men også til Huysmans.
En bøddel med maske og alle de sædvanlige helvedessymboler -
- passer torturinstrumenterne, der er forfærdeligt effektive.
Da alle pigerne er samlet i kælderen, er vores helt...
...yderst ophidset efter omkring 30 kontakter uden udløsning.
Han er nøgen og hans vældige lem peger mod navlen som en stav.
Og nu begynder han. Alle redskaberne er i gang.
Torturen begynder samtidigt, alle redskaberne arbejder -
- med forfærdelige drøn og skrig.
Det første er et stort hjul med påmonterede barberblade.
En pige bindes til hjulet. Langsomt skrælles hun levende al bladene.
En anden får en levende rotte indsyet i vagina.
En anden får lemmerne bundet til fire store hjul, der langsomt drejer -
- så hendes krop spændes ud, og hendes arme og ben -
- langsomt trækkes ud af led.
En får hovedet under en kogende varm klokke. Den rører ikke ved hende -
- men varmen smelter hendes hjerne.
Gud! Hvorfor har du forladt os?
En anden pige bindes med brystet mod en pille -
- der varmes op, til den gløder.
"Som De ved, er det ikke nok at dræbe det samme menneske igen."
"Det kan anbefales at dræbe så mange skabninger som muligt."
Kom her, Umberto.
Heldigt for dig... altid parat.
Umberto, kom her.
Ved du, hvad en bolsjevik gør, når han kastes i det Røde Hav?
- Nej, det ved jeg ikke. - Ved du ikke, hvad bolsjevikken gør?
- Nej, fortæl det. - Han plumper i...!
- Kan du danse? - Nej.
- Vi prøver. - Ja, vi kan da prøve.
- Hvad hedder din pige? - Margherita.